Hulen med uden tag. Elefanten.
Indeni masken venter den hvor grotten er under havet.
Whoo-hoo!
Zatarra, båden kan ikke holde til mere,
og der er mindst otte bådslæs mere der nede!
Forstår du ikke?
Du er rigere end nogen mand jeg nogensinde har hørt om.
Hvad end dine problemer måtte være, er de ovre nu.
Hvad vil du købe?
Hævn.
Okay, hævn. Hvem?
Danglars, Villefort,
Fernand and Mercedes.
Godt.
Vi slår dem ihjel, og så kan vi bruge formuen.
Nej, vi vil studere dem, lære deres svagheder.
Hvorfor ikke bare slå dem ihjel? Jeg vil gøre det.
Jeg tager til Paris... bam, bam, bam!
Jeg er tilbage enden ugen er omme. Og vi vil bruge skatten.
Hvordan er det en dårlig plan?
Død er for godt for dem.
De skal lide ligesom jeg led.
De skal se deres verden, alle dem de holder af,
taget fra dem ligesom det blev taget fra mig.
Du vil behøve et bedre navn end Zatarra hvis du skal opnå det.
Så vil jeg blive en greve.
Paris.
Jeg byder dem god eftermiddag, sir.
Jeg er her for at købe dit elskede hjem.
Hele ejendommen! Jeg vil få dig pisket!
Forsvind nu fra min grund, din vagabond,
før jeg pusser hundene på dig, hører du?
Tak.
Damer og herre,
det er med stor ære at jeg kan præsentere Hans Nåde,
Greven af Monte Cristo.
Det er flot.
Vær hilset.
Min kære greve, tillad mig at præsentere dig for min mand,
Monsieur Villefort, chef anklager.
Det er sødt af dig at tænke på os.
Oh, det er mig der er beæret af din tilstedeværrelse.
Nu skal i endelig hygge jer i aften.
Hvad ved vi om ham?
Ikke nok.
Hvor er de? Er du sikker på at du inviterede dem?
Ja, Deres Nåde.
Men jeg har lige fået at vide at Grev Mondego er taget hjem for i aften.
Han har en aftale i morgen tidlig han ikke kan misse.
Du er tidlig oppe, min kære.
Er vicegreve Tourville død?
Hvis ikke hans hjerte er flyttet til et andet sted end i venstre side af hans bryst,
tror jeg han er.
Gud giv ham fred.
Han gjorde ikke mere end at forsvare hans families ære.
Det gjorde ham ikke meget godt.
Hans kone og jeg var lykkelig i vores lidenskab. Du var lykkelig i din uvidenhed.
Nu kommer vicegrevens gyldige forsvar til hans ære,
og du er såret.
- Hun er ruineret, og han er død - Du skal ikke gøre dig bedre end du er.
Jeg var hverken lykkelig eller uvidende,
jeg har kendt til du sidste tre kvinder før Madame Tourville.
Jeg er ked af at du er blevet ydmyget.
Kombinationen af Paris og mig er næppe en god opskrift til troskab.
Og siden mine forsøg på diskretion har slået fejl,
er der ikke megen ide i at blive ved med at forstille noget andet.
Det er faktisk meget... befriende.
Ville du ikke sige det?
Hans forlovede?
Han taber penge på de andre kasinoer.
De snyder ham ikke engang.
Har du set på hans søtransport?
Han fik et bank lån til hans egen båd for flere år siden.
- Han bruger ikke Danglars. - Sørg for at vi ejer den bank imorgen.
Fortæl de andre sejladsfirmaer at de skal holde sig væk fra Mondego.
Jeg vil ikke give ham anden mulighed end at kravle tilbage til Danglars.
Sig til forhandlerne... at de skal tage det hele.
Prøv at forstå.
Jeg har et meget stort læs bomuld som er klar til at blive sendt,
og jeg vil betale min gæld på båden så snart det er blevet afleveret.
Så jeg behøver tydeligvis fartøjet for at aflevere det.
Desværre, kan banken ikke tilbyde flere udsættelser, Grev Mondego.
Jeg foreslår at du finder en anden til at transportere det for dig.
Nå, nå. Hvad skylder jeg æren, Grev Mondego?
Kan ikke forstå hvorfor du har undgået mig i alle disse år.
Jeg er villig til at overse dine fejl...
og måske genoptage vores forretninger.
Forretningen går måske ikke så godt disse dage?
Zatarra?
Jacopo.
Er du faldet ned fra sengen?
Efter at have sovet 13 år på et sten gulv, kan jeg ikke.
Mi Maria. Gør det ondt?
Kom du her for en grund?
Mondego har en søn.
- Albert ønsker at tale med os. - Ikke nu!
Fortæl ham at jeg prøver at beskytte hans arv.
Er du bange for at han vil slantre hans som gjorde med din?
Jeg kan ikke huske at høre dig klage da jeg løftede dig fra en fiskehandlers datter.
Jeg bliver nødt til at gøre det her færdig, og derefter skal jeg ud.
Må jeg huske dig på, min elskede, at i Paris er der mange elskerinder,
men du har kun den ene søn.
Kom ind, Albert.
- For Guds skyld, vær kort. - Jeg vil, far.
Nogle af mine venner tager til Rom i to uger til karnevallet.
- Jeg vil gerne tage med dem. - Rom?
- Og ingen anstandsdamer? Du er kun 15. - Næsten 16.
Lad det være min fødselsdagsgave, Far, kom nu.
- Jeg vil ikke komme i problemer. - Nej.
Selvfølgelig kan han tage af sted. Jeg kan bruge noget fred og ro her omkring.
- Rom!
Albert! Albert!
- Her ovre! Her ovre! - Her ovre!
Milady?
Du kan ikke gemme dig forevigt.
Milady?
Hvem er I, og hvorfor gør I det her?
- Vi er slemme mænd, og for pengene. - Mine penge er i min frakke.
Ikke mere. Desuden, er det ikke dine penge vi er interreseret i.
Du er den eneste søn af Grev Mondego, er du ikke?
Løsepenge? Send din besked og bliv forbandet.
Jeg vil ønske at det var så let, men en besked ville ikke nå din far før om to uger,
og så er der den endeløse diskution om, om vi skal slå dig ihjel nu.
Nej, en besked har ikke den rette indvirkning. Måske hvis sendte ham din ring.
Ja. Min ring bær Mondego mærket.
- Mens den stadig sidder på din finger?
Hør på mig, vermin.
Jeg er Albert, søn af Fernand, Grev Mondego,
og I har haft den sidste latter på min bekostning.
- Gør jeres væreste. Hvis du insisterer. Peppone, kniven.
Skær drengen fri,
eller jeg være nødt til at skære i jeres miserable kroppe.
Nu!
Følg mig, unge mand. Ser du den plads? Vent på mig der.
- Jeg ved ikke hvordan jeg skal takke dig. - Gå. Vi tales ved senere.
Godt gået, gentlemen.
Mange tak, Deres Nåde.
Albert.
Er du ok?
Sir, jeg skylder dig mit liv.
Du har haft lidt af en forestilling.
Du er en yderst speciel ung mand.
Jeg insisterer, du må komme til mit hjem til morgenmad i morgen.
Vedtaget?
Vedtaget.
Må jeg spørge hvem er du, sir?
For nu, din ven. Imorgen, din vært.
For en stund står formaliteterne os imellem,
Greven af Monte Cristo.
Han er ude i venterummet.
Han viste mod i tunnellerne.
Han er viljestærk lige til enden.
Ja, Deres Nåde.
Unge mand.
Albert, kom ind. Kom, kom.
Kom ind.
- Du har haft lidt af en nat. - Ja.
Hvilken oplevelse.
Alle ting er en oplevelse når man er ung.
- En ting går mig på, sir. - Hmm.
Hvordan vidste du at jeg var blevet kidnappet?
Jeg har mange forbindelser,
nogle er mindre respektable end andre.
Jeg betaler for at blive informeret af alt som har betydning i alle byer jeg er i.
Og kidnapning af en greves søn er af betydning.
Men hvorfor sætte live på spil for at rede mig?
Søn af en magen adelig.
Det var det mindste jeg kunne gøre.
Fra din karakter at dømme, er jeg sikker på at du vil have gort det samme.
Din far vil være stolt af dig.
Du må komme til Paris og møde min forældre, så de kan takke dig personligt.
Uheldigvis, kan jeg ikke. Forretning, du ved.
Kom nu, det er et spørgsmål om ære.
- Jacopo? - Ja, Deres Nåde?
Spada området... hvordan står vi?
- Selv nu, guldet... - Sejladsen?
Oh, det-det er jeg ked af, Deres Nåde. Skibet er sendt af sted,
uh, ud for Marseilles.
- Og det ankommer? - Ikke før om tre uger, Deres Nåde.
Tre uger? Det er mere end nok tid til at besøge Paris.
- Godt. - Strålende.
- Og du vil være der lige i tide. - I tide for?
- Tillykke med fødselsdagen. - Tak.
Greven af Monte Cristo.
Greve!
- Albert. - Deres Nåde. Far!
Må jeg præsentere Greven af Monte Cristo.
- Det er mig en fornøjelse. Fornøjelsen er min, Grev Mondego.
Jeg har set frem til dette øjeblik for nogen tid.
Du gør mig stor ære, da det er mig som er i gæld til dig...
da du reddede min søn.
Må jeg præsentere Grevinde Mondego.
Mercedes.
Grevinde.
Man må være en mor for at være fuld taknemlig for hvad...
du har gjort for min søn og mig.
Monsieur, jeg vil aldrig glemme dig.
Tak, madame,
det var ingenting.
Jeg er sikker på at om en måned, vil du ikke engang huske mit navn.
Hmm?
Må jeg stjæle din kone?
- Undskyld? - For valsen.
Selvfølgelig.
Er det ikke vidunderligt, far?
- Hvad er der galt? - Uh, ingenting.
Du minder mig bare om en fra lang tid siden,
en som var meget nær til mig.
Jeg beæret. Hvad skete der med ham?
Han døde.
Men jeg er ikke den mand.
- Monsieur og Madame Villefort.
Hvad laver de her?
Anklager Villefort.
- Hvad laver du her? - Oh, Madame Villefort, monsieur.
Jeg er så glad for at du kunne komme og se mig mens jeg stadig er i byen.
- Vi blev glædelig overrasket over at få din besked. - Tak.
Vil du være så venlig at undskylde din mand og jeg for et stykke tid?
Jeg har ladet mig fortælle at du er en ekspert af at tolke loven.
Jeg har et problem som du måske kunne hjælpe mig med.
Undskyld mig.
Fernand. Fernand! Talen!
Ikke lige nu. Jeg har statslig forretning at lave.
Vores gæster forventer det. Albert forventer det.
Du gi'r den, min kære. Jeg er sikker på at den bliver god.
Du er hans far!
Det er det mindste du kan gøre. Du ved hvor meget han ser op til dig.
Så vil han tilgive min fraværelse.
Men...
Jeg troede at vi aftalte ikke at mødes socialt.
Hvordan kunne jeg melde pas til Greven af Monte Cristo?
Rigtig.
- Hvad ved du om ham? - Han er udenlandsk,
rig.
Jeg hører han hjalp din søn.
- Hvorfor søger han råd fra dig? - Hvorfor skulle jeg fortælle dig det?
Da min søn vendte hjem fra Rom,
nævnte han at han havde hørt Monte Cristo sige at han ventede en last.
Han hørte også ordet "guld"...
og "Spada"
- Hmm. - Du tror vel ikke...
Monte Cristo har fundet Spada's skat.
Ikke en time siden,spurgte han mig om at hjælpe ham med at undgå nogle generende eftersyn...
til en sending som kommer fra Marseilles.
- Hmm. - Jeg kunne få ham arresteret.
Lad være med det. Lad os afsløre ham.
- Hvordan vil du bære dig ad... - Jeg har en bekendt som sig af den slags.
Fortæl Monte Cristo du vil hans sending igennem tolden,
men at det skal blive i havnen natten over.
Jeg vil få det fjernet og flyttet til mit gamle familiehjem i Bouchon,
hvor vi vil mødes den næste dag.
Jeg kræver 70 procent.
Og alligevel får du kun 50.
Godt.
Ja, det er, er det ikke?
Ja, jeg ved. Ja.
Damer og herre,
uheldigvis, er min mand blevet tilbageholdt af forretninger.
Og så er det op til mig...
at introducere jer...
for Greven af Monte Cristo endnu engang.
I ser, jeg havde frækheden til at bede greven....
at give mig lov til at holde fødselsdagstalen for Albert.
Jeg var så insisterende, at vores storhjertede vært,
følte sig nødtvunget til at give op hans faderlige ret...
for at tilpasse en gæst,
selv en så kedelig som mig.
- Ahh.
Unge Albert har lært meget...
af den assistance jeg gav ham i Rom.
Da jeg kom til tunnellerne,
så jeg skurkene, som havde bundet Albert til væggen,
truede med at skære hans finger af og sende den til hans far...
som bevis på hans bortførelse.
Men dog!
Drengens svar til alt dette var... "Gør jeres værreste."
Livet er en storm, min unge ven.
Du vil danse i solstrålerne, et øjeblik,
for at blive kastet på klipperne det næste.
Det der gør dig til en mand...
er hvad du gør når stormen kommer.
Du må kigge ind i stormen og råbe, ligesom du gjorde i Rom,
"Gør jeres værreste...
for jeg vil gøre mit."
Så vil skæbnen kende dig ligesom vi kender dig,
som manden, Albert Mondego.
Giddap!
Edmond, Villefort fortalte mig at du var blevet henrettet.
- Gjorde han? - Oh, Gud.
- Grevinde, du tager fejl. Tilbage til Mondegoerne. - Njeg!
- Madame, jeg tænker kun på dit ry. - Jeg ber dig, Edmond.
- Jeg er ligeglad med hvordan du er kommet tilbage. - Jeg er ikke denne Edmond.
Stop det! Stop det! Stop det!
Hvad er du så?
En ånd? Et spøgelse som er kommet for at hjemsøge mig?
Denne Edmond, du elskede ham?
Ja.
Hvorlænge?
Hele mit liv.
Og hvor længe efter hans død giftede du dig med greven?
Det er ikke retfærdig.
Vi har nået dit hjem, Grevinde.
Du har ret. Du kan ikke være min Edmond.
Der kan du se. Du sagde det selv.
Edmond Dantes er død. Godnat.
Grevinde.
Hvis du nogensinde igen blander dig i mine affære,
vil jeg love dig at jeg gøre jobbet færdig, jeg startede den dag vi mødtes.
Forstår du?
- Jeg forstår at du er sur. - Sur?
Mine fjender falder i mine fælder perfekt.
Sur, Deres Nåde, for at ignorere dette:
Du har en formue, en smuk kvinde som elsker dig.
Tag pengene, tag kvinden og lev livet.
Stop den plan. Tag hvad du har vundet.
- Det kan jeg ikke. - Hvorfor ikke?
Jeg er stadig din mand, Zatarra.
Jeg svor en ed. Jeg vil beskytte dig.
Også selvom det betyder at jeg skal beskytte dig imod dig selv.
Jeg kører dig hjem nu.
Jeg går.
Sæt to kister på Pharaon til vores andel.
Mondego vil aldrig lægge mærke til det.
Kom nu. Kom ombord.
- Philippe Danglars? - Yeah?
Du er sigtet mod tyveri af gods fra et bestemt handelsskib.
Det er absurd.
Vi kan løse denne sag let.
Disse mænd vil udføre en søgning af dit fartøj.
Grev Mondego har snydt mig.
Men jeg vil ikke hænge for ham.
Hvem er du?
Jeg er Greven af Monte Cristo. Men mine venner kalder mig Edmond Dantes.
Dantes?
Skær ham ned før han ikke kan tale.
Lad vær med det dreng. Det er... Det er alt for meget.
Min kære Villefort.
Jeg håber ikke at det gør noget at jeg tilslutter mig dig et stykke tid.
Deres Nåde. Jeg ventede dig ikke.
Jeg ville personligt takke dig for hjælpe mig med min sending.
Det, ja. - Jeg lavede alle aftalerne tidligere.
Jeg kan forsikre dig at der vil ikke være flere problemer fra vores side af.
Strålende. Jeg tænke at dette kunne blive starten på et langt og frugtbart samarbejde.
Apropo det, må jeg stille dig et spørgsmål?
Ja, selvfølgelig. Hvad som helst.
Jeg var bare nysgerig.
Hvorfor fortalte du Grevinde Mondego for 16 år siden...
at Edmond Dantes var blevet henrettet?
Hmm?
Uh, Jeg forstår ikke. Hvad i himlens navn taler du om?
Det er et ganske simpelt spørgsmål.
Hvordan ved du de ting?
- Det er, uh...
Det er nok.
Whew! Du forstår ikke. Dantes accepterede et brev fra Napoleon.
- Det var tydeligt forrædderi. - Men vi ved begge at han aldrig afleverede det.
Sende en mand i fængsel med den viden er slem nok. Men at fortælle...
Deres Nåde, jeg ved ikke hvad der fremprovokerer denne diskution.
Jeg spørger mig selv, "Hvad ville min gamle ven Villefort få ud af...
at fortælle Mercedes at Edmond Dantes er død?"
Svaret er... absolut ingenting.
Ligesom du siger, ingenting. Så hvorfor...
Men hvis min gamle ven, nu chef anklager af Fankrig,
ikke får noget ud af denne løgn, hvem gør så?
Min kære Greve, det er alt for varmt her inde og du er klædt fuldt på.
- Det er på tide at vi går. - Jeg tror den der har fordelen...
er Fernand, Grev Mondego.
Jeg forstår ikke hvad denne nysgerrighed har med vores forretninger at gøre.
Det skal jeg sige dig.
Sid ned, Mondego.
Jeg er en ambisiøs mand. Og jeg har fremmet disse ambitioner...
ved at afsløre Bonaparte tilhængere.
Men nu med Napoleon på fri fod, har jeg,
skal jeg sige, en torn i siden.
Eller snarere en irritation, nu nærmest livstruende.
- Vær livstruende på tur. - Problemet er nu...
at jeg, mig selv, ikke kan tage mig af det.
Så jeg har et tilbud til dig.
Hvordan har din far det?
I live, uheldigvis.
Vi deler den samme ulykkelighed.
Husker du?
Hvorfor den her dør låst?
Jeg kræver at du lukker mig ud fra det her rum, nu.
Du har bevist at du ikke er en ven af mig.
Din far var en loyal tilhænger af Napoleon, var han ikke?
Muligvis med til at planlægge Napoleons flugt fra Elba.
Kejseren ankommer snart!
En ubekvem forældre for en ambisiøs stats ansat.
Men så døde han, pludselig og belejligt myrdet, igen omkring 16 år siden.
Kejser Napleon.
Morderen blev aldrig fanget. Hvor meget ledte du efter ham?
Du har ingen beviser, ingen vidner.
Du har kun teorier. K-Kun gisninger.
Tværtimod. Jeg har Grev Mondego.
Unge Mondego. Hvorfor?
Fordi din søn ikke havde modet.
Det var Mondego der trykkede på aftrækkeren!
Han vil ikke tilstå aldrig!
Du har ret, det vil han ikke.
- Men det har du lige.
Monsieur Villefort, du er anholdt for medansvar til mord.
Husker du?
Dantes?
En høflighed for en gentleman.
Du troede ikke at jeg ville gøre det let, gjorde du?
Hyah!
Edmond?
Jeg troede vi havde afsluttet vores samtale i kareten.
Det gjorde jeg også.
Indtil at jeg indså...
du sagde navnet "Dantes."
Et navn som jeg aldrig har nævnt.
Hvad vil du med mig?
Jeg vil være fri fra dig,
ligesom du er fri fra mig.
Kun et par svar fra dig, og jeg vil være gået forevigt.
Spørg dine spørgsmål.
Hvor har du været?
Tretten år på Chateau d'If...
og alle andre steder du kan forestille dig.
Chateau d'If i 13 år.
Led du?
Er du færdig nu? Jeg har meget at se til.
- Hvad skete der bagefter? - Meget.
- Hvorfor kom du ikke til mig? - Hvorfor ventede du ikke?
Du giftede dig med den mand der bedrog...
Jeg fortalte dig den nat på klipperne, kan du huske?
At den aldrig ville forlade min finger. Og det har den aldrig gjort.
- Hvorfor? - Du ved hvorfor.
Hvis du nogensinde har elsket mig,
lad... lad være med at berøve mit had.
Det er alt hvad jeg har.
Lad det forsvinde, Edmond. Lad det forsvinde.
Jeg ved ikke hvilke skumle planer du har i dig.
Jeg ved heller ikke hvem der planlagde at vi skulle...
leve uden hinanden i disse 16 år.
- Men Gud har tilbudt os en ny start... - Gud?
Slå ikke hans hånd væk.
Kan jeg aldrig slippe væk fra ham?
Nej. Han er i alt.
Selv i et kys.
My lady?
Hvor er Greven?
Um, Greven ville gerne hvis du ville komme med ham denne eftermiddag.
- Komme med ham? - Uh, ja,
med at, uh, forlade landet med din søn.
Mmm, uh, jeg vil have nogen til at bringe dig hjem...
og du venter bare der på mig.
- Og vi vil... - Tak!
- Ja, ja, men... - Jeg bliver nød til at tage hjem og pakke.
Ja, ja. My lady...
- Hvor er Greven? - Ovenpå, my lady.
Hvad er der galt?
Jeg er bankerot. Al min gæld er blevet kaldt ind.
- Jeg vil også blive arresteret. - For hvad?
Sørøveri, korruption og mord.
- Har du gjort alle disse ting? - Ja.
Der er ikke tid til at tale. Soldaterne er på vej,
tilsyneladende, så skynd dig og pak et eller andet.
Jeg tager ikke med dig, Fernand.
Du er min kone.
Jeg har lavet flugtplaner for os.
Vi vil ikke komme til at mangle noget.
Find min søn.
Han er ikke din søn. - Undskyld mig?
Albert Mondego er søn af Edmond Dantes.
Hvorfor tror du ellers at jeg skyndte mig at blive gift med dig, efter at Edmond var taget væk?
Umodenhed.
Det har du gjort godt.
Så han er søn af en død forrædder.
Han har altid været en skuffelse.
Farvel, Mercedes. Du tilfredsstillede mig, noget af tiden.
Du tilfredsstillede aldrig mig.
Hvad er dette?
Monte Cristo.
Kongen til dig, Fernand.
Edmond?
Men hvordan...
Hvordan slap jeg fri? Med besvær.
Hvordan planlagde jeg dette øjeblik? Med nydelse.
- Så du har taget Mercedes?
Og alt andet...
undtaget dit liv.
Hvorfor gør du det her?
Det er kompliceret.
Lad os bare sige at det er hævn for det liv du stjal fra mig.
Jeg kan se at der er nogen der har lært dig at bruge sværd.
Hvordan kunne du nogensinde kalde dig selv min ven?
- Vi var venner, Edmond.
Du sendte mig til helvede!
Hvorfor?
Tag din hævn.
Men du skal vide at den blod du spilder er adelig.
Blod som aldrig vil løbe igennem dine årer.
Du er ikke mere en greve end jeg er almindelig!
Du har det ikke i dig.
- Rør ham, og jeg vil slå dig ihjel. - Dreng, lad mig forklare.
Det er blevet forklaret. Jeg talte med Madame Villefort på gaden.
Hun fortalte mig hvordan jeg var en dum, naiv knægt som min ven,
Greven af Monte Cristo, brugte til at komme ind i vores liv.
- Albert, hør på mig. - Det vil jeg ikke!
Tilgiv mig for at være sådan et fjols, far.
Du blev bedraget. Selvfølgelig er du tilgivet.
Du var min ven. Jeg så op til dig.
Der er en historie her som du ikke kender til.
Han elskede din mor, og alligevel valgte hun mig.
- Nu har han i sinde at stjæle hende. - Løgn. Gå væk!
Dreng, hvis jeg bliver nød til det, slår jeg dig ihjel.
Jeg vil ikke stoppe nu.
- Det vil jeg heller ikke. - Så lad det ske.
Nej!
Albert,
jeg fandt beskeden du efterlod som forklarede hvor du var.
Men nu må jeg forklare dig noget.
Hvor du virkelig kommer fra.
Albert, du er søn af Edmond Dantes.
Manden som du kender som Greven af Monte Cristo.
Jeg er bange for at det er sandt.
Du er beviset på at din mor var lige så meget en luder...
i hendes yngre dage som hun er i dag.
Du...
Du lod mig slås mod ham?
Det gjorde ikke noget godt alligevel, gjorde det?
Fernand, jeg ber dig. Ikke mere!
Jeg vil ikke have mere af dette.
Gå bare. Kald det nåde.
Nåde, Fernand.
Du har kun et skud, og det vil tage mere end det for at stoppe mig.
Så må jeg hellere putte det hvor det gør mest skade.
Nej!
Mor! Mor!
Oh, min Gud. Oh, min Gud. Se hvad jeg har gjort. Jacopo!
Hyah!
En gang til, Zatarra,
Gud ser dig ud af øjenkrogen.
Hun vil overleve.
- Edmond!
Edmond!
Lad være med at gå derud. Lad være.
Edmond, lad være med at gå.
Du prøver. Lad være med at stoppe.
Zatarra,
du må gøre en ende på det.
Selv præsten vil forstå det.
- Edmond! Lad være med at gå.
Hold øje med din mor.
Jeg kan ikke leve i en verden hvor du har alt og jeg har ingenting.
Hvad skete der med din nåde?
Jeg er en greve, ikke en helgen.
Chateau d'If Tre måneder senere.
Du havde ret, præst. Du havde ret.
Dette lover jeg dig...
og Gud:
Alt hvad der blev brugt til hævn...
vil nu blive brugt til noget godt.
Så hvil i fred, min ven.
Så, Zatarra,
smertefuldt, huh?
Nej.
Jeg købte det her sted, for at jeg ville rive det ned en dag.
Men nu de eneste ting jeg føler for...
tager med mig væk fra denne ø.
Gud vil give mig retfærdighed.
Oversættelse af Thoma3001